Det er vel én i hver gruppe en original som ikke passer inn.
Det var meg David Gordon.
Jeg fant tilflukt i historiene mine.
Fantasien var som et romskip der jeg betraktet livet på avstand
på samme måte som jeg nå gjør i bøkene mine.
Jeg var ikke så heldig i barndommen, men som forfatter gjorde jeg suksess.
Så i stedet for å bli veltilpasset og normal, -
- ble jeg forstyrret og suksessrik.
Spørsmålet er hva som er å foretrekke.
Men jo, jeg tror at ethvert skjønnlitterært verk-
- inneholder en karakter som er selvbiografisk på et vis.
Det er tilfellet med "Dracoban".
Når man drømmer, pleier jo én karakter å representere en selv.
Men her er det ikke den man tror, for jeg er ikke mennesket.
Jeg er skapningen.
Ble det bra?
David...
Hei, Harlee!
- Jeg tenkte nok du var her i dag. - I like måte.
Snilt av deg å komme.
Vi har vel feiret alle fødselsdager sammen siden tredjeklasse.
- Hei, Somewhere. - Somewhere er glad for å se deg...
- Hva mener du, helt ærlig? - Det er klart du skal adoptere!
Liz mener jeg er gal. Hva om jeg ikke klarer det?
Min mor oppdro fem unger. Hun har aldri stilt seg det spørsmålet.
- Hun var topp, ikke sant? - Nei, fæl!
Hun gjorde terapeuten steinrik.
Bare det at du stiller spørsmålet, beviser at du er velegnet.
De fleste bekymrer seg mer for sine tomatavlinger enn for ungene sine.
Kan du tenke deg hvor glad Mary ville blitt?
Ja, men det er ikke god nok grunn.
Du har mye kjærlighet å gi. Hun sa alltid at du ville bli en god far.
Hun sa også at jeg ville få nobelprisen.
Og at du snorker og sløser, men at du er bra i senga.
- Hei, Sophie. Det var lenge siden. - Ja, to år.
- Du ser bra ut. - Takk, i like måte.
Jeg er ikke klar for en sånn forpliktelse.
- Jeg er lei for det. - Forsto du ikke mitt ærend?
Jeg ville ikke takke nei over telefonen. Det føltes ikke rett.
Jeg er veldig lei for det.
- Hei. Hva heter du? - Esther.
- Jeg vet hvem du er. - Gjør du det?
Du er mannen som ikke vil ha Dennis fordi kona di er død.
- Hvem har sagt det? - Dennis.
Herrejesus...
Jesus er viktig, men det finnes andre religioner også.
Når du blir president, lov at du ikke avskaffer sosialtrygden.
- Er du en venn av ham? - Han er en særing - har ingen venner.
Har han ikke? Hvor er han?
Han er i esken. Han kommer ikke ut før om kvelden.
- Hva skyldes det? - Sola. Han kan ikke fordra sola.
- Hvorfor det? - Den stråler vel for mye for ham.
Jaså...
Jeg fortalte ham at du var en særing.
Han er i esken...
- Hvorfor ringte hun deg? - Hun hadde et passende barn.
- Single menn står vel sist på listen? - Jeg er ikke singel, men enkemann.
Det er verre enn verst. Jeg er utenfor listen.
Det var ufølsomt av henne å ringe. Det har bare gått to år.
Hallo! La hunden være!
Den er ca. 200 år i menneskeår.
Ville dere gjort det mot bestemor? Kutt ut, nå!
De gjør meg gal. Hvorfor ville egentlig Mary adoptere?
- Hun var selv adoptert. - Ja, men dere ville gjøre det sammen.
Det blir uansett ingenting av.
Fint, for foreldrerollen er tøff, og man må være minst to.
Vi hadde både mamma og pappa, og de likte ikke å være foreldre.
Jeg vil ikke at det skal skje deg noe. Kanskje du får et rasende barn.
Jeg så en film. De var gale.
Jeg må kjøre Omen I og 2 til fotballtrening.
Du gjorde et klokt valg. Ta kaffe eller mat. Vi har snacks.
Jeg savner henne også.
Et sted (Somewhere)... bjeffet en hund.
Og så slikket han sine private deler.
Hva sier du, Somewhere? Tror du vi klarer det på egen hånd?
Noen hjemme?
Jeg tok med litt solkrem til deg. Sterke saker.
Den har solfaktor 45 og beskytter mot ultrafiolette stråler.
De kalles UV-stråler. Den er allergitestet og vannfast.
Jeg setter den her.
Hei, Sophie, står til?
- Går det bra? - Ja...
- Så du kom tilbake? - Jeg ville gi guttungen litt solkrem.
- Hva var det? - Polaroidkameraet hans.
Han liker å ta bilder. Han har ikke film i det.
Han liker bare å ta bilder.
Jeg bare lurer...
Hvorfor skulle jeg være bra for en gutt som bor i en eske?
Han tror han kommer fra en annen planet.
- Takk! - Det ser veldig bra ut. Takk.
- Hva synes du? - Hvor er patosen?
Greven av Dracoban er døende! Han har kriget over hele galaksen!
Rastaban var en blå dverg som ble en rød kjempe.
Kjempen er i sin røde dvergfase! Jeg har ikke peiling, men dette vet jeg:
Denne produksjonen hyller din verden og tar den på stort alvor.
Apropos boken din...
Gjett hvem som ringte i dag. Forleggeren din. Vår forlegger.
Tina... Spurte hun om "Dracobans hevn"?
- Nei, hun skrek. - Vet du hva problemet er?
Da jeg skrev romanen, avsluttet jeg med en massakre.
- Alle karakterene dør. - Det vet jeg. Jeg solgte den.
- Vi fortsetter med massakre-scenen. - Hva skal jeg si til Tina?
Si til Tina... at i de innerste mørke kroker av slottet Septar-
- vekker grevens åndemanere ham til live igjen - mot hans vilje!
- Hvis nå det er mulig. Holder det? - Ja visst.
- Det står "håndteres varsomt". - Jorda kaller David.
En unge som bor i en eske burde få alle varsellamper til å lyse, ok?
Det er som å kjøpe en gammel bil og ignorere at den lekker olje.
Du begynner virkelig å bli en analogienes dronning.
Greia med unger, og jeg vil ikke bytte bort mine, -
- er at de er som mygg. De suger livet ut av en.
- De tar ens liv, ens identitet... - Du burde bli familieplanlegger.
Du kommer til å glemme bøkene dine, vinkunnskapene...
...at du har løpt maraton... - Jeg har aldri løpt maraton.
Jeg vil ikke løpe maraton. Jeg vil gjøre noe meningsfylt.
Man bør kanskje ikke sette flere barn til verden.
Men hvordan argumenterer man mot å elske et som allerede finnes?
Trans fobo meet i o, trans fobo meet i o...
Dennis! Dennis, hva gjør du?
Jeg venter på David! Mannen med UVbeskyttelsen!
Kom inn!
Er det noen der? Jeg har noe til deg.
De holder lyset ute... i din pågående kamp mot sola...
- Takk. - Vær så god.
Pent kast, sjef.
Hyggelig å se deg. Veldig hyggelig, faktisk.
- Han er ingen valp på utstilling. - Det vet jeg.
Han er blitt forlatt og er følelsesmessig mishandlet.
- Han har aldri hatt en familie. - Men er jeg rett person for ham?
Han har truffet mange leger, men det er ikke det han trenger.
- Fortell hva du tenker, i det minste. - Jeg tenker at jeg må være gal.
Jeg ser at du husket solkremen. Man trenger ikke ta på så mye.
Er det vektbeltet ditt?
Jordas gravitasjon er svak. Mars drar meg mot seg.
- Så uten det svever du av gårde? - Ja...
- Har det skjedd før? - Ja.
- Når da? - Med en annen mamma og pappa.
Innesluttet... Tendens til å stjele, -
- manglende evne til å knytte bånd og skille rett fra galt, og han tror...
- Han tror han er fra rommet. - Han tror han kommer fra Mars.
- Hvordan vil du håndtere det? - Fantasier er levebrødet mitt.
Jeg vet selv at fantasien kan være en måte å overleve på.
En metode for å håndtere problemer som er større enn man takler.
Så, altså... For å fatte meg i korthet er nok løsningen-
- å gjøre ham sosialt tilpasset samtidig som han får være seg selv.
Så, altså...
Altså, på den ene siden hjelpe ham så mye jeg kan, -
- og på den annen side, hvis han vil tro at han er fra en annen planet...
...kan vel ikke jeg si noe på det. - Dette er ikke science fiction.
Med barn får man sjelden sjansen til å skrive et andre utkast.
En enslig mann som vil oppdra et barn med uvanlige problemer...
Du kommer til å trenge hjelp. Du må inkludere oss - meg.
Noen som vil si noe?
Vi skal vurdere dette. Vi hører fra oss.
- Hallo? - Hei, hvordan går det?
- Hvordan går det på planeten? - Forsvinn.
Hva...?
- Hallo? - Hei!
Jeg venter på en annen telefon. Jeg stoler ikke på venteknappen.
Onkelen deres er sprø.
Hallo?
Er det sant?
Herregud!
- Takk for at du ble med hit. - Det er vakkert.
Jeg tenkte du ville like det. Det er stilig.
- Jeg liker holde-igjen-beltet. - Du kan ha det på deg i hele dag.
Dennis... Mr. Lefkowitz sa at du får bo hos meg hvis du vil.
Først er det bare midlertidig, men hvis du trives... får du bli.
Jeg spiser Lucky Oharms.
Jeg er en stor tilhenger av en skikkelig frokost.
- Jeg tar kofferten din. - Jeg tar den.
Vi går denne veien. Denne veien.
Denne veien, unge herre.
Somewhere!
Ned med deg!
Det er Somewhere. Han hilser sånn.
Vi har ingen slike der jeg kommer fra.
Du er ikke hundetypen, altså?
Jeg venter på at guttene skal komme hjem.
- Hva gjør han nå? - Han er på rommet sitt.
Burde han få være i fred, eller skal jeg gå inn? Jeg ringer siden.
Denne er ganske interessant. Det er en nattlampe.
Den viser bilder av planetene og solsystemene.
Ser du hvordan de svever rundt? Den har speil og lamper i bunn.
- Det er ikke riktig. - Jaså? Hva mener du?
Taket må være større, og planeten din skal være så stor.
Du har rett. Hvis det skulle stemme, måtte taket være 30 meter langt-
- og jorda som en ert. Hvordan vet du så mye om målestokk?
Det tok veldig lang tid å komme hit.
Veldig, veldig, veldig lang tid å komme hit...
Vi kan kaste de gamle klærne.
Eller vi kan beholde dem til de går i oppløsning.
Det er også en måte å gjøre det på.
- Jeg var flink i videospill før. - Det er ikke noe spill.
Ikke det? Hva det enn er, så er det greit.
Skal døra være åpen eller stengt? Eller halvåpen?
Åpen? Halvåpen?
Bare tenk på det som en større eske.
Dette kommer du til å like, men først - husregler.
Nummer én: Ingen jenter etter kl. 22. Det var en spøk.
Den første regelen er at det ikke finnes noen regler.
Kanskje bare noen grunnleggende greier som...
Jeg setter et klistremerke der. Kanskje vi kan ha som prinsipp-
- at solbriller ikke brukes inne med tanke på navigering.
Dette er grillede ostesmørbrød. Jeg elsker dem selv.
Jeg mener de er en amerikansk klassiker.
Jeg spiste ofte sånne som barn. Jeg elsker dem.
Jeg spiser Lucky Oharms.
Til frokost kan du spise Lucky Oharms eller müsli og yoghurt.
Det høres bra ut. Altså... Bon appétit.
Smak.
Jeg spiser Lucky Oharms.
Nå skal vi se...
Har du sett...!
Ja visst, vi tar flere. Man vet aldri. Man må bunkre.
Man vet aldri når fugleinfluensaen, pesten-
- eller en annen pandemi bryter ut og gjør livet surt for en.
Da trenger man rett proviant.
Dette har en holdbarhet på ca. 33000 år.
Hvis apokalypsens fire ryttere skulle dukke opp, -
- smaker det fortsatt like utsøkt.
Vi er Lucky Oharms-gutter.
Mary?
- Går det bra? Hva driver du med? - Jeg ser på deg.
Det er for sent for sånt. Dennis?
Dennis, hva gjør du? Vennligst legg unna kameraet!
- Se opp! Du gikk nesten i oppløsning. - Hvorfor vil du gjøre det?
Det er midt på natta. Hva gjør du med bildene? Hvorfor er du våken?
Jeg holder på å lære. Hvordan man er menneske og inngår i en familie.
Der snakker du nok p vegne v mnge...
Det er veldig bra. Meget realistisk.
Skal vi fortsette i morgen over en skål Lucky Oharms?
Skal vi ikke gå og legge oss? Ja, det var et veldig bra uttrykk.
- Ja? Det er Mr. Lefkowitz...
- Hva? Hvem? Det er Mr. Lefkowitz.
- Hei, sir! Hvordan går det? Bra, hvordan går det med deg?
- Det kunne ikke vært bedre. Fint. Hvordan går det med Dennis?
Mr. Gordon? Hallo, Mr. Gordon? - Ja, jeg er her.
Har du problemer med Dennis? - Nei, det går veldig bra, sir.
På tide å gå ut litt.
Fantasi er sjelden vare. Dennis er en kunstnersjel.
Han kan være et vidunderbarn. Kanskje han er den neste Mozart.
- Mamma, han er ekkel. - La det være, ok?
Alt havner på samme sted likevel.
Jeg vil være fintfølende, men han er en katastrofe.
Skulle det være fintfølende?
Alle kan ikke bli gjennomsnittlige, lykkelige små GAP-unger.
Han kommer til å bli en Tiny Tim med ukulele. Fostrer du opp genier nå?
Mozart døde forresten i en rønne - 27 år gammel, full...
- Febersykdom, 35 år. - Noe sånt!
Vi likte musikken hans, men hvordan hadde han det selv?
Jeg mener at alle barn er fra Mars.
- Du giftet deg med en smart mann. - Det vet jeg. Alle er fra Mars.
Pent, ikke sant? Det kalles strike out. Vil du ha en peanøtt?
Vet du hva jeg liker med baseball?
At man kan mislykkes opptil 75% og likevel være flink.
Det handler om aldri å gi opp.
Hvis man treffer tre av ti ganger, er man kjempeflink.
Hvis man er litt bedre enn som så, kanskje 3,2 eller 3,3 ganger...
...da er man enestående. Da kan man bli stjerne.
Man kan bli en superstjerne.
Superstjerner eksisterer ikke. Bare supernovaer og hvite dverger.
Jeg fortjener deg virkelig.
Han ser ikke ut som en slagmann. Men vi har troen, ikke sant?
Kom igjen!
Det ser ikke bra ut. Vi ligger under med sju poeng.
Kom igjen, slagmann! Vi trenger et treff!
- Nå begynte det å ligne noe. - Jeg gjorde det.
- Hva da? - Jeg uttalte et marsiansk ønske.
- Et... marsiansk ønske? - Ja. Marsboere kan ønske seg ting.
- Treff, for eksempel? - Hva som helst.
Jeg uttaler jordlige ønsker iblant, men de slår ikke alltid inn.
Siden du er i ønskemodus... Ser du fyren på plata?
Ønsk deg en home run.
Vil du at de skal vinne?
For en maktdemonstrasjon!
Du er prognostiker, vitenskapsmann og baseballfanatiker. Jeg liker det!
En applaus for Coal Miners... - En helt utrolig kamp!
Dette ser ikke bra ut.
Man tilbringer to uker av livet sitt på rødt.
Jeg husker den gangen lysene var synkroniserte.
Man fant en fure i universet og bare fløt gjennom.
- Så du det? - Jepp.
Jeg ga deg tilbake tre minutter av livet ditt.
Takk. Jeg skal bruke dem klokt.
- Én gang til. - Nei.
- Vil du ikke eller kan du ikke? - Jeg har et begrenset antall.
- Det lyder rimelig. - Men hvis du vil, kan jeg gi deg et.
Hvem ønsker seg ikke det?
Nå har du et marsiansk ønske. Ikke sløs det bort.
Det lover jeg. Jeg skal bruke det til noe betydningsfullt.
Det var en sterk opplevelse. Du er en merkelig fyr.
Hei, Somewhere.
Dette er Harlee, en god venn. Hun har designet hagen.
Jeg har hørt mye om deg.
Vil du hilse? Lkke det? Alt i orden.
- Er han ikke herlig? - Som en liten Andy Warhol.
Han har samme sosiale ferdigheter...
Vet du hva jeg tror? At han er en gammel sjel.
Hva betyr det? Helt seriøst.
Det betyr bare... at han har funnet ut av det.
- Du er urokkelig positiv. - Jeg våkner ikke alltid sånn.
Det er det vi beundrer hos deg. Den manøveren han gjør nå, -
- er verken hygienisk eller trygg. Han tror han er støvsugeren.
- Det er veldig "zen". - Ja, ikke sant?
Der ser du. Enda mer solskinn.
Snu hoftene mot meg, hvis du kan. Nei, ikke den delen av hoftene.
Still deg sånn, hold i balltreet og ta et skritt framover.
Når du treffer ballen, kan du skrike "varm kaffe"!
- Varm kaffe! - Ok, glem det.
Sju av ti ganger kan man mislykkes og likevel være en stor stjerne.
- Jeg liker denne sporten. - Ja, helt topp.
Altså: Kikk på ballen og... slå! Litt for sent.
Se hvordan ballen treffer balltreet. Følg den med blikket.
Hvordan kaster du egentlig?
- Det var litt tidlig. - Men det var veldig bra!
Nesten, Dennis. Pent!
Vær skikkelig målbevisst nå.
Få inn litt bevegelse, vær litt aggressiv og egensindig.
Du er en særing, ingen forstår deg. Du forstår ikke engang deg selv.
Nettopp! Nå snakker vi!
Bak med hendene. Få se ørneblikket! Nettopp!
- Varm kaffe! - Varm kaffe...
- Varm kaffe! - Den er godkjent! Løp!
Løp! Slipp balltreet og løp!
- Løp. - Løp! Kom igjen! Løp!
- Fort! - Kom igjen!
Takk, kjære.
- Hvorfor gjorde du det? - De gir medaljene til feil menn.
Hei, jeg heter Jeff!
Hei, kamerat. Jeg er venn av din... David.
Jeg har en gave til deg.
- Du er agenten hans. - Det stemmer. Meget imponerende.
Hvor er David? Er han der inne?
Skriver han? Skriver han der inne? Ok, kamerat...
- Hei! Så du har møtt Dennis? - Ja, vi har hilst på hverandre.
Hvis han blir sulten, kan han spise Lucky Oharms hele kvelden.
- Knoker... - Det tar litt tid...
- Nå går vi. - Vi sees. Hyggelig å treffe deg.
Jeg er så stolt av deg. Du går videre i livet.
- Det går ikke så bra. - Vet du hva?
Følg tradisjonen med å bruke dagmamma. Ingenting galt i det.
Jeg snakker ikke om Dennis. Det er boka som går dårlig.
Hva er det med boka?
Et sammensurium i midten? Har du problemer med slutten?
Nei, det er ideen jeg sliter med.
Men det fine med Dennis er at han er et oppkomme av ideer.
Han utfordrer alt jeg har trodd på, og jeg flyter med.
Jeg må bare bli mindre rigid. Eller mer...
Det er flott. Jeg er glad for at du utforsker din rigiditet.
Men jeg lever med "Dracobans hevn", -
- og mørket omslutter meg. Tina kommer hit.
Hun skal ordne en fest for deg og forventer at du overleverer-
- det første utkastet av "Dracobans hevn" - oppfølgeren.
Om cirka seks uker. 28. januar.
- Hva skjer da? - Vet ikke. Boksignering eller noe...
Herregud! Jeg må skaffe barnevakt.
Går du fra vettet? I så fall trenger jeg et forvarsel.
Det fortjener jeg vel?
- Sikkert at jeg ikke skal bli med? - Ja.
- "Ja" som i "bli med"? - Nei, ikke bli med.
Trenger du paraplyen? Er vektbeltet absolutt nødvendig?
- Ja. - Ok...
Du kommer til å få en fin første dag.
Dennis? Dennis!
Hør på meg...
Bare vær deg selv. Det er alt som trengs.
Dennis, Dennis, Dennis!
Den veien.
Hei, din mongo.
Drittunger...
- Er det problemer, sir? - Nei, jeg bare kikker.
- Det er et problem. - Det er ikke som du tror.
Jeg er nettopp blitt far, og det der er min sønn.
- Første skoledag. Jeg er bekymret. - Jeg ville se til min datter.
- Det er hun i brunt. - Hun som kjører...?
Hvilken er din?
Det er han der borte. Han som henger opp ned...
- Lykke til, sir. - Ja...
Motvirker tyngdekraften som hindrer blodgjennomstrømningen til hjernen.
- Det gjør yogiene. - De går ikke i andreklasse.
- Det skader ikke å være eksentrisk. - Det vet jeg.
Han tror han er fra Mars, og du skriver om Mars. Flott!
En liten marsboer valgte deg ut.
Kom han til Jorda for å kartlegge vår eksistens?
Da jeg var elleve, så jeg "Sound of Music" og ble overbevist om-
- at jeg var den savnede Von Trapp-søsteren.
Jeg ventet på at Julie Andrews skulle redde meg fra West Oovina.
Men gikk du i lederhosen på skolen?
- Ja, det gjorde jeg. - Kledelig.
Han er en søt liten gutt, men...
- Han er ikke som de andre. - Jaså?
Han er uvanlig intelligent, men det tar tid for ham å tilpasse seg.
- Han stjeler fra de andre barna. - Stjeler...?
Vi finner ting i skapet hans. Sko, blyanter, tannreguleringer...
Dennis er veldig nysgjerrig. Han trenger nok bare...
Tyveriet kunne vi ha taklet, men Dennis trenger spesialhjelp...
...som vi ikke kan tilby her. - Hva mener du med det?
- Jeg er lei for det. - Hva da? Kaster dere ham ut?
Det er virkelig...
Det er virkelig kaldhjertet.
- Dennis og jeg hadde en fin samtale. - Hvordan gikk det, kamerat?
- Jeg er en intelligent skapning. - Det er jeg helt enig i.
- Skal vi ta en prat? - Ja visst. Venter du her?
Hva kan jeg gjøre for at Dennis...?
Gjør det du gjør. Gi det litt tid.
Jeg er veldig bekymret. Han får ingen venner-
- og knytter seg ikke til meg. Og han ble utvist fra skolen.
Han er isolert, og når han er så sårbar og redd...
Når han sier at han kommer til å sveve av gårde...
Han tror nok det fordi han er veldig smart.
Han lever i en verden der ting og mennesker forsvinner.
Jeg kan skrive ut noe, men ærlig talt...
Å se hvordan en annen intelligent skapning-
- holder seg på jorda, er nok mer virkningsfullt.
Mr. Gordon... Alle foreldre føler seg-
- som den blinde som leder den blinde.
Jeg må snakke med deg om noe.
Etter jul skal vi begynne på en ny skole.
Jeg lurer på hva du mener om det, for det kan være nifst.
Lærerne og jeg mener det er en god idé, og...
Det er bra å måle ting, hva?
Hva synes du? Er du klar for en ny start på en ny skole?
Har du lyst til det?
- Hva ser du på? - Det var der de fant meg.
I gresset, ved den runde bygningen. Det regnet.
Det er så lenge siden at jeg ikke trodde du ville huske det.
- Hvordan klarer du det? - De henter meg en dag.
- Som på sommerleir? - Du tror meg ikke.
- Så marsboere er tankelesere også? - Vi kan gjøre mye som dere ikke kan.
- Hva mer enn å fikse trafikklys? - Vi kan smake hvilken farge det er.
Ok. Dere kan smake hvilken farge det er.
Bevis det. Ta av deg brillene og lukk øynene.
- De sa at dette kom til å skje. - Gap opp.
Gap opp. Ikke... Du så, jo!
Gap opp. Her kommer den. Hva slags farge er det?
- Rød... - Den teller ikke...
...for vi fikk umiskjennelige etiske komplikasjoner. Gap opp.
- Grønn. - Meget bra.
Gap opp.
- Gul. - Ja, det stemmer.
Og denne?
- Nå? - Jeg kjenner ingenting.
- Den er blå. - Det vet jeg. Jeg smaker ikke blått.
Det er litt for lyst. På med brillene igjen...
- Kom, Flomar. - Kalte du Somewhere for Flomar?
Det er marsiansk for varm, hårete venn. Han valgte det selv.
- Vil du ha et glass vin? - Nei.
- Hvor skal han sitte? - Det spiller ingen rolle. Bestem, du.
- Blir det kalkun eller Lucky Oharms? - Jeg vet ikke. Spør ham.
Hei, Dennis! Vil du spise kalkun med oss?
Jeg kan ikke spise noe som er dyrket på Saturns måner.
Da er det ingen fare. Det blir bra! Ok, kamerat?
Har du lagt merke til hvor langt fra hverandre øynene hans sitter?
- Nei. - At ørene hans er litt spisse, da?
David...?
Jeg trodde jeg var en dårlig far, og at Mars er en metafor.
Men hva om jeg tar feil?
Tenk om han er besjelet av noe... Kanskje han er et lite medium.
- David, du er hysterisk. - Ja, hvorfor ikke være hysterisk?
Hysteri er den nye roen. Min kone dør, -
- og jeg får et barn fra Neptun. Bør jeg ikke være hysterisk?
Hysteri er en livsstil - eller et klesmerke. Jeg kan slutte å skrive.
David... Jeg er bekymret for deg.
- Hvorfor det? - Jeg tror dere har det vanskelig.
Tror du ikke jeg vet det? Jeg visste det.
Prøveperioden pågår fortsatt. Du kan...
Returnere ham som om han var en defekt brødrister?
Jeg prøver vel å si at jeg vet at du ser deg selv i ham.
Men jeg var der. Du var sær, men ikke i nærheten av dette.
Det fine med deg er at du har rett. Du har alltid rett, -
- og du husker det og lar aldri noen glemme det.
Vi går ut en tur.
Kom, Dennis. Dette var vel gøy?
- Vi trekker litt frisk luft. - David! La være, David.
- Det går bra. - Hvor skal du?
TIL DAVID
Herregud, Dennis!
- Var jeg slem? - Nei! Lkke si det.
Du kan skjære deg, og pappa...
Jeg sitter her og jobber. Vi må legge unna kameraet litt.
- Oppdraget mitt er ikke fullført. - Jo, for i dag.
Oppdraget mitt er ikke fullført. Gi meg kameraet! Jeg trenger det!
Hør her. Du må roe deg ned, ellers får du gå til rommet ditt.
Du har tenkt å sende meg bort, ikke sant?
Hvorfor skulle jeg sende deg bort?
Du er sint på meg fordi jeg ødela sakene dine.
Jeg bryr meg ikke om de greiene. Dette er bare ting.
Det er ikke noe du kan gjøre som får meg til å angre.
Forstår du det? Jeg sender deg aldri bort.
Se. Det er bare ting.
Kom igjen. Ta i!
Ta to! Ok, bare én. Sånn skal det være!
Over hodet, som grekerne!
- Det føltes deilig! - Ikke den, men hva med dette?
Unnskyld. Jeg prøver bare...
Unnskyld. Jeg prøver bare å ha det gøy.
Nå skal du få! Nå er det krig.
- Nå er det krig. - Krig!
Bli her, du.
Hei, Mr. Lefkowitz. Kom inn. For en overraskelse. God jul!
Takk det samme...
Vi hadde det bare... litt moro.
Et slags gjennombrudd, kan man si.
Så vaktsomt av dere å komme i jula.
- Det ble visst problemer på skolen? - Litt. Ikke mer enn vi kan håndtere.
Har du noe imot om Dennis og jeg går opp og snakker litt?
- Nei, er det greit for deg? - Går det bra, Dennis?
Det går sikkert bra.
- Hvor er rommet ditt, Dennis? - Nedenunder. Han viser vei.
Etter deg...
- Er alt i orden? - Kjente du til dette?
Jeg skal bare skru den av...
- Ja visst, vi... - Har du sett denne?
Ja, det er et vitenskapelig prosjekt vi jobber med.
Vi studerer forråtnelsesprosessen. Vi tar bilder av ulike ting.
Så legger vi dem unna en stund. Dennis studerer hvordan de...
Der ser du. Vi holder på med det nå. Bilnøklene er våre.
- Og passet er deres? - Et pass brytes ned veldig raskt.
Alt er bare bra. Vi ser bare på hvordan ting endres og brytes ned...
Kan vi snakke sammen i enerom? Ha oss unnskyldt, Dennis.
Jeg er bekymret, Mr. Gordon.
Du ser ut til å lide av noe som rammer mange adoptivforeldre.
- Sjokk? - Du vil så gjerne bli barnets venn-
- at du glemmer å være forelder. Dennis trenger et forbilde.
Han må tas ned på jorda. Han stjeler igjen. Han ble utvist.
Vi ble vel snarere enige om at det var feil skole for ham.
- Jeg burde blitt konsultert. - Ja, jeg burde ha ringt.
Jeg ber om unnskyldning for det.
Vi skal ta en gjennomgang av saken. Du får beskjed via brev.
Jeg vet at det ikke er noen som elsker Dennis mer enn meg.
Det vet jeg.
Disse bildene er mine. De er veldig viktige for meg.
Jeg trenger å vite hvorfor du tok dem. Vennligst fortell meg det.
Fordi du elsker henne så høyt.
Det er sant, men det endrer ikke hva jeg føler for deg, kamerat.
Ikke i det hele tatt.
Mr. Lefkowitz er ikke sikker på om du bør bli her, -
- så vi må gjøre ham fornøyd.
Her hjemme går det bra å være fra Mars, -
- men ute blant jordboerne må du følge reglene på Jorda.
Men noe er helt klart...
Vi kommer aldri, aldri, aldri, aldri, aldri, aldri til å gi opp.
Det var Winston Ohurchill som sa det.
En ting til - som er veldig alvorlig.
Kan du være så snill å lære meg det der oppløsningstegnet?
Hvordan var det igjen?
Du kommer til å lære det.
- Vi må gjøre dette. - Jeg kan ikke.
Han burde ha denne genseren... og disse buksene.
Den er pen på deg.
- Han blir kjempestilig. - Ja, det blir bra.
I hvilken alder begynner de å erte en om man går i feil klær? I femte?
Det var da jeg begynte å gå i regnbuefargede leggvarmere.
Jeg satt bakerst i klasserommet og tegnet smurfer fram til niende.
- Hva skjedde i niende? - Jeg fikk bryster.
Det holder lenge. Barndommen er grusom.
- Ja, det er tøft. Men... - Men hva da?
Kanskje det ikke skal være lett. Kanskje man går glipp av noe da.
Har ikke alle fascinerende mennesker hatt en vanskelig oppvekst?
- Helt klart. Han skal få leggvarmere. - Så fascinerende er jeg ikke.
Jeg bekymrer meg hele tida. Det er foreldreansvarets forbannelse.
Jeg tror Dennis er lykkeligere enn han har vært på lenge.
Det tror jeg du er også.
- Jeg burde gå. Jeg er trøtt. - Vil du ha kaffe med deg på turen?
Du kan forresten bli her.
- I gjesterommet. - Du har ikke noe gjesterom.
På sofaen, da. Tro meg, jeg mente ikke...
Det var det siste jeg tenkte på.
- Jaså? Det siste? - Ikke det siste, men...
...sånt man sjelden tenker på, som kopper og sånt...
Jeg må hjem og mate gullfisken.
- Gullfisken? - Jeg passer naboens gullfisk.
Naboens? Jeg skjønner.
De trenger mat.
Gullfisk, altså?
- God natt. - Ja!
- Går det bra? - Ja, og du?
- Jeg vet ikke. - Det virker sånn.
- Samme med deg. Du ser bra ut. - Hva? Det gjør du også.
Du er kjempefin. Kjempefin.
- Det er overskyet i dag. - Ja, så du trenger ingen solkrem.
Men jeg har dårlige nyheter. Vi må fjerne holde-nede-beltet.
Men da svever jeg av gårde!
Jeg vet ikke stort, men jeg vet at du ikke svever av gårde.
- Lover du? - Jeg garanterer det.
Kanskje jeg ikke har fortalt det, men da jeg var barn, -
- Iot jeg som jeg var fra en annen planet.
- Hvorfor det? - Jeg ville at folk skulle like meg.
- Jeg var redd for ikke å passe inn. - Hadde du lue på deg?
Ja, iblant. Det var i Ohicago, og det var kaldt.
Du burde ikke gått med lue.
Nettopp. Etter en stund lærte jeg-
- å være litt mer som de andre, og vet du hva?
Det var faktisk ikke så ille.
Er det bra å være som alle andre?
Det var et veldig godt spørsmål.
Det pleier voksne å si når de ikke vet svaret.
Det viktigste akkurat nå er at du lærer deg ting.
- Om å være menneske? - Nettopp. I stedet for...
- Menneskemarsboer... - Det kan du jo allerede mye om.
Hei, miss Margie. Hyggelig å se deg. Husker du Dennis?
Hei, Dennis. Ikke vær redd. Alle er veldig snille her.
Du, kompis...
Hvis du blir for nervøs, kan du komme og hente meg i bilen.
- Hva om jeg blir dårlig når du går? - Jeg sitter der ute hele dagen.
- Hele dagen? - Ja, hele dagen.
Faren din må gå nå, Dennis.
Ok, kompis...
Vi er litt nervøse, for vi har ikke vektbeltet i dag.
Vi har litt problemer med gravitasjonen.
"Radioen spraket, og krigsherrene instruerte soldatene sine:"
"Stup der dere står. Stup der dere står."
Nå er det nok Dracoban. God natt. Dyrebare prins...
Fin prat.
"Fin prat."
David? David! - Ja!
Jeg kommer!
Dennis! Går det bra med deg? Hva er det?
Flomar...
Somewhere...?
Hva er det med ham?
- Å, Somewhere... - Hva skjedde? Er han ok?
Nei. Han er død.
Død?!
Kom, vi tar en biltur og ser på stjernene.
Som barn trodde jeg at de døde for opp til stjernene.
Man ser dem ikke, men man kan snakke med dem, og de hører en.
Var det derfor du gråt? Fordi du ikke får se Flomar igjen?
Når man elsker noen, er det vanskelig at man ikke får se dem mer.
- Snakker du med Mary? - Ja, på sett og vis. Hele tida.
Det er nok derfor jeg pleier å dra hit.
- Jeg ser Mars. - Hvor da? Jeg ser ikke.
Du har godt syn...
- Hva tenker du når du ser Mars? - At oppdraget snart er fullført.
Jeg drar snart hjem, og da blir alt som vanlig igjen.
Får jeg si noe om Mars?
Det er kanskje uventet fra meg, men nå er du og jeg her.
Vi består av atomer som har inngått i millioner av andre organismer-
- og lever på en rund stein med en kjerne fylt av flytende jern.
Vi holdes nede av tyngdekraft mens vi snurrer rundt sola i 107800 km/t-
- og suser gjennom Melkeveien i 965600 km/t-
- i et univers som kanskje jager sin egen hale.
Og midt i denne hektiske aktiviteten, -
- fullt klar over at vi en vakker dag kommer til å dø, -
- prøver vi å nå hverandre.
Iblant p.g.a. Forfengelighet, iblant av grunner du ikke forstår ennå, -
- men ofte prøver vi å nå hverandre uten å forvente noe i gjengjeld.
Er ikke det merkelig?
Er ikke det sprøtt?
Er det ikke sprøtt nok i lange baner?
Hvorfor i huleste må du komme fra Mars?
Vi skal bare snakke med ham-
- og fortelle om alle menneskegreiene vi liker å gjøre.
Det er over på et blunk, og så blir alt bra.
Har vi en avtale?
For hvis jeg er meg selv, lar de meg ikke bo hos deg.
Nei, nei, nei...
Samme hva du sier, ordner det seg.
Jeg er veldig glad i deg.
Aha, du har ankelvektene på...
Vær deg selv.
- Hei. - Hei, Sophie.
Vil du bli med meg? Jeg skal passe på deg. Det går helt fint.
Nå, Dennis... Hvordan går det for deg på skolen?
Ok...
- Er det noe du vil fortelle oss? - Nei.
Du virker ikke så glad i dag, Dennis.
Jeg har det utmerket.
Alle disse skolebyttene, hvordan har det vært?
Det har vært vanskelig iblant, -
- men det viktige er at man griper fatt i problemene.
Og man får aldri, aldri, aldri, aldri, aldri, aldri gi opp.
Aldri, aldri, aldri, aldri.
Winston Ohurchill sa det. Tror jeg...
Winston Ohurchill var smart, ikke sant?
Før har du sagt at du er fra en annen planet.
- Mars. - Mars, ja...
Zibber nuggie wat wat. Trans fobo meet i o.
Noen ganger er det ok å late som, og noen ganger ikke.
- Så du lot bare som? - Ja.
Så begynte jeg å lese naturvitenskap og innså at vi snurrer rundt sola-
- i 107800 kilometer i timen.
Vi holdes nede av tyngdekraften, -
- så hvorfor i huleste trenger jeg å være fra Mars?
Jeg tror det var fordi jeg ikke passet inn.
Så begynte jeg å lære å være som alle andre.
Dennis, har Mr. Gordon fortalt deg hva du skulle si her i dag?
- Han har bare sagt én ting. - Hva da?
"Om man treffer tre av ti slag, er man en stjerne."
"Klarer man bare en tanke bedre enn det,"-
- "da er man en superstjerne."
"Da får man en kopp kaffe."
"Varm kaffe."
- Hvordan gikk det? - Jeg fortalte om baseball.
Jeg fortalte om varm kaffe også.
Mr. Gordon? Gratulerer.
Takk. - Sophie.
Vi setter fokus på søket etter planeter utenfor vårt solsystem.
Som kjent står stjernebildet Dragen i fokus for vår forskning.
Og hvem vet vel mer enn David Gordon, forfatter av "Dracoban", -
- som har gjort samfunnet engasjert i dette temaet.
Få se... Takk! Jeg ble fascinert av Dragen-
- fordi det er et system som ligner Jordas...
Ingen planet har vært gjenstand for flere romantiske ideer enn Mars.
Før trodde man at Mars var bebodd av en gammel sivilisasjon
som hadde gravd ut et innviklet kanalsystem.
Det at planeten mørknet hvert år, mente man skyldtes vegetasjon.
Men ekspedisjonene med Mariner 4, 6 og 7
viste at kanalene bare var et enormt nettverk av elvedaler,
og at mørket skyldtes sandstormer.
Jordprøver viser at det ikke finnes organisk materiale på overflaten.
Med andre ord: Det finnes ikke liv på Mars.
Ingen planet har vært gjenstand for flere romantiske ideer enn Mars...
Det er ikke sånn jeg husker det. Dette stemmer ikke.
Jeg tror jeg kommer fra en annen Mars.
- Er du sur? - Nei, men jeg trodde...
...vi var enige om at du ikke var fra Mars.
Jeg kan knapt si det lenger.
Jeg trodde jeg skulle late som så vi kunne være sammen.
- Kom igjen, kompis... - Du tror ikke jeg er fra Mars!
- Jeg tror du tror at du er det. - Stans! Bilen!
Jeg er veldig lei for det. Jeg satt og snakket med min sønn.
- Førerkort, takk. - Jeg pleier å ha det her...
- Dennis, har du tatt førerkortet? Freen awa blee meet ia.
Dennis, jeg stilte et spørsmål. Dette er veldig viktig, ok?
Freen awa blee meet ia. - Dennis! Svar på spørsmålet!
- Du tok førerkortet! - Nei, det gjorde jeg ikke.
- Dennis! - Jeg stjal det ikke!
- Hva har du gjort med bildene? - Jeg trenger dem!
Kom igjen! Vi har jo snakket om det!
- Slutt! Det er mine ting! - Nei, det er mine ting!
- Slutt. - Dennis...
Voksne kan også bli såret. Dette er mine ting.
Slutt. Slutt!
Gjør det, da. Gjør det. Vær så god.
Trans fobo meet i o, trans fobo meet i o...
Dennis... Dennis, slutt.
Du er ingen marsboer. Du er bare en liten gutt.
Kanskje jeg ikke kan hjelpe deg. Kanskje jeg ikke klarer det...
Du kan bli her og roe deg ned.
- Det tar bare 20 minutter. - Ta den tida du trenger.
Gjør det du må. Ikke tenk på oss.
- Takk for at du passer ham. - Det er...
Du er broren min. Han er min nevø.
Dennis? Oi, så stilig. Jeg skal bare gjøre rent på kjøkkenet-
- og ringe Nicholas og Jonas, og så kan vi være sammen litt.
Ok, gutt? Jeg kommer snart.
- Gratulerer. Hvem er kjekkasen? - Jeg ser ut som formann Mao.
- Du har din lille røde med deg. - Gud, så grusomt.
- Velkommen til toppen, Mr. Gordon. - Tina...!
- Jeg var bekymret for deg. - Det er du ikke alene om.
Hør etter! Dette er David Gordon - og han er enestående!
Han har med en gave til meg - første utkast av den nye boka.
Tro meg - det var ikke billig.
David, får jeg presentere deg for Leonard. Han er vår salgssjef.
- Hyggelig. - Han er enestående.
Velkommen til klubben. Tina omgir seg med enestående mennesker.
Skal vi overlate manuskriptet til assistenten min? Linus!
Kan vi snakke sammen i enerom? Jeg vil snakke med deg om noe.
- Det er kanskje litt kinkig... - Jeg liker ikke det ordet.
Kan du se på dette? Situasjonen ble litt annerledes...
"Marsboerbarnet"? Vi var jo enige om "Dracobans hevn".
Ja, det er riktig...
Men det er mer enn bare et tittelbytte.
Dette er altså det kvantealternative universet...
Jeg forsøkte å skrive "Dracoban".
- Hva er problemet? - Jeg adopterte en gutt.
En fantastisk, vanskelig ung mann. Han lever, men de er døde.
Nei, vi skrev en kontrakt. Du fikk et meget stort beløp.
Jeg vet det. Jeg skriver den andre eller betaler tilbake pengene.
- Uakseptabelt. - Jeg refinansierer huslånet.
Jeg vil ikke ha pengene! Jeg vil ha Harry Potter i rommet!
Leonard har lagt opp til en svindyr PR-kampanje, -
- og Dracoban er hjørnesteinen i den kampanjen!
Jeg kan ikke gjøre noe uten den! Forstår du hva jeg sier?
Det forstår du vel, kamerat?
Hvorfor kan du ikke være det vi vil at du skal være?
Nå skjønner jeg. Se opp, se opp...
Tilgi meg, Dennis...
Jeg skal skrive Dracoban, det lover jeg. Du skal få en blodig serie, -
- men les den, for den er veldig bra. Jeg må gå. Tilgi meg.
Du, Dennis?
Hva sier du til litt varm sjokolade eller noe?
Høres det godt ut?
Eller... Tang? Vet du hva Tang er?
Astronautene drakk det. Det ville du kanskje like.
Liz!
Liz? Liz!
Vi finner ham ikke. Alt var i skjønneste orden.
Han var på rommet sitt, og jeg skulle hente kakao...
- Vi ringte politiet. - Hvor så du ham sist?
- Han er ikke i huset. - Har dere sett overalt?
Det er så vakkert... Kanskje han er en liten Mozart likevel.
Men hva betyr det?
Det betyr "farvel".
Bli i bilen, Harlee!
- Har dere funnet ham? - Nei, men jeg vet hvor vi skal.
Skal jeg be politiet flytte bilen?
Ring meg! Ta på sikkerhetsbeltet!
- Du går den veien... - David...
Herregud... Skynd deg.
- Bli hvor du er, Dennis! - David kommer. Ikke rør deg!
Lkke gå rundt, lille venn. Forsøk å stå stille.
Dennis...
Dennis, stå stille. Jeg kommer nå.
Jeg kommer og henter deg. Ikke rør deg, vær så snill.
Hold deg rolig, Dennis.
De er her!
Dennis! Hold ut! Jeg kommer!
Hva gjør du her? Du kan ikke bli med meg.
Ok...
- Ta hånden min. Vi drar hjem. - Nei, jeg må dra tilbake.
Oppdraget mitt er fullført.
Slutt, Dennis. Ikke rør deg.
De er her! De kommer for å hente meg.
- Det er et helikopter. - Det er ikke noe helikopter.
- Ok. Ta hånden min. Vi drar hjem. - Jeg er på vei hjem.
- Jeg hører ikke hjemme her. - Ok...
Sett ned kofferten og hold godt fast i kanten, -
- så venter jeg sammen med deg til de kommer.
Jeg er lei for det, David.
- Hvorfor det? - For at jeg må stikke.
Men jeg skal fortelle dem om baseball-
- og Lucky Oharms. Og Folmar...
Ja, du kan fortelle om alt vi gjorde og hvor moro vi hadde det.
Dennis! Se på meg. Fortell om hvor moro vi hadde det.
Fortell om hvor hardt du prøvde å passe inn og bli som oss.
Mennesker kan være ganske grusomme, ikke sant?
Jeg lover å fortelle at du var snill mot meg.
Du er et godt menneske, og jeg ville at du skulle føle samhørighet.
Jeg tror at bak alt dette her, vil du bare høre sammen med noen.
Skulle ønske vi fikk mer tid sammen.
Jeg vil bevise at ikke alle foreldre forsvinner.
Hvorfor forsvinner de noen ganger?
Jeg vet ikke. Det er et...
Jeg vet ikke. Noen ganger er det deres feil, og noen ganger ikke.
Det er et mysterium. Jeg vet ikke.
Hvorfor... Hvorfor...
Hvorfor tror du de forlot meg?
Fordi...
Fordi de var dumme! De var de dummeste i hele universet!
De var så teite at de ikke så hva de hadde!
Hvorfor så de ikke hvor makeløs du er, hvor storhjertet du er?
Jeg er ikke smart, men jeg ser det. Det er så åpenbart.
Du er verdens enkleste å elske - i alle fall for meg.
Vet du hva jeg tror? Jeg tror du elsker meg også.
Jeg tror du er full av kjærlighet som venter på å få flomme over.
Dennis, du er min sønn. Du er hjemmet mitt for alltid.
Og jeg tenker aldri, aldri, aldri, aldri, aldri, -
- aldri, aldri, aldri å gå fra deg.
- Ok. - Jeg har deg.
Mitt marsianske ønske gikk i oppfyllelse.
Å, herregud...
Noen ganger glemmer vi at barn er nykommere på Jorda.
De ligner små romvesener, fulle av energi og potensial.
De er på oppdagelsesferd og prøver bare å lære seg å være mennesker.
Av en eller annen grunn fant Dennis og jeg hverandre.
Hvorfor vet vi ikke.
Men jeg kan elske et romvesen, og han kan elske en skapning.
Og det er mystisk nok for oss begge.
...to, tre! Vent... Et til!
Én, to, tre!
Tekst: Grete Johansen www.sdimediagroup.com